Ta magab nii hästi, kuna teda armastatakse.
Tule vend, on juba hilja.
Ma teen Roomast kõigi aegade ime.
Vot seda Gracchus ja ta sõbrad ei mõista.
Kõik mu plaanid panevad mu pea valutama..
Joo see toonik.
Ma arvan, et aeg on peaaegu õige.
Ma võiksin kuulutada senati laialiminekust...
isa auks peetavatel pidustustel.
Mis sa arvad, kas ma peaks?
Kas rahvas on valmis selle jaoks?
Ma arvan, et sa pead praegu puhkama.
Kas sa jääd mu juurde?
Ikka veel kardad pimedat?
Ikka.
Alati.
- Jää täna minuga. - Sa tead, et ma ei jää.
Siis suudle mind.
Maga, vend.
Tulge!
Võta mind.
Aitab küll.
Keiser tahab lahinguid ja ma ei taha ohverdada oma parimaid võitlejaid.
Publik tahab lahinguid, seega keiser annab neile neid.
- Ja sa saad Kartaago sõja. - Kartaago veresauna.
Miks sa ei lähe alla vanglasse kerjuseid ja vargaid kokku ajama?
Me oleme seda juba teinud.
Kui sa tahad loovutada parimaid gladiaatoreid kogu impeeriumis...
siis ma tahan topelttasu.
Sa saad tasu lepingu järgi või me katkestame sinuga lepingu.
Sulle see ei meeldi?
Siis sa võid roomata tagasi sinna kolkasse, kust sa tulid.
Cassius, palun! Cassius!
Gladiaator, kas sind kutsutakse Hispaanlaseks?
Jah.
Räägitakse, et sa oled hiiglane.
Ja et sa suudad purustada mehe pea ühe käega.
Mehe? Ei.
Poisi.
- Kas Hispaanias on head hobused? - Ühed parimatest.
See on Argento...
ja see on Scarto.
Nad oli mu hobused.
Nad võeti mult ära.
Hispaanlane, sa meeldid mulle. Ma ergutan sind mängudel.
- Nad lubavad sul mänge vaadata? - Mu onu ütleb, et see teeb mind tugevaks.
- Ja mida su isa ütleb? - Mu isa on surnud.
Isand Lucius, on aeg.
Ma pean minema.
Su nimi on Lucius?
Lucius Verus, isa järgi.
Madalamale!
Claudius!
- Jah? - Too kilpe juurde!
Kui keiser siseneb...
tõstke oma relvad ja austage teda...
ja siis rääkige kõik koos.
Vaadake Keisrit...
ja ärge pöörake talle selga.
Minge ja surge auga.
Tervist, vägev Caesar!
Keiser! Keiser! Keiser! Keiser!
Meie, kes oleme kohe hukka saamas, austame sind!
Tänasel päeval...
läheme me ajas tagasi unustatud antiikaega...
ja toome teile korduse...
teisest võidust võimsa Kartaago üle!
Viljatul Zama lagendikul...
seisid võitmatud armeed...
mida juhtis barbar Hannibal.
Metsikud palgasõdurid ja sõdurid...
kõigist jõhkratest rahvustest...
halastamatult...
hävitasid...
vallutasid.
Teie keiser..
esitleb teile uhkusega...
barbari hord!
Keegi siit sõjaväes on olnud?
Jah. Ma teenisin koos sinuga Vindobona all.
Sa saad mind aidata.
Ükskõik, mis sealt väravatest ka välja ei tuleks...
on meil paremad võimalused ellu jääda, kui me töötame koos.
Kas te saate aru?
Kui me oleme koos, me jääme ellu.
Keiser esitleb teile uhkusega leegionärid...
Scipio Africanus!
Surmani!
Tapa! Tapa! Tapa!
Püsi lähedal!
Tulge kokku!
Staggered columns! Staggered columns!
- Varsti on kik su mehed tapetud. - Sul pole võimalustki.
Koondage oma kilbid! Olge kui üks!
Hoidke!
Nagu üks!
Hästi tehtud!
Hoidke!
Madalaks! Madalaks!
Hästi!
Hagen!
See kolonn läheb kaariku juurde! See kolonn jääb minuga!
Ruttu!
- Tule sealt ära! - Ruttu!
Maximus!
Üks rivi! Üks rivi!
Me võidame!
Mu ajalugu on pisut hägune, Cassius...
aga kas barbarid mitte ei peaks kaotama Kartaago lahingut?
Jah, söör.
Andke mulle andeks, söör.
Ei, ma pigem naudin üllatusi.
Kes see on?
Nad kutsuvad teda Hispaanlaseks, söör.
- Ma arvan, et ma kohtun temaga. - Jah, söör.
Tervitus barbaritele!
Edasi! Relvad valmis!
Visake oma relvad maha.
Gladiaator, keiser tahab sinuga rääkida.
Ma olen keisri teenistuses.
Tõuse. Tõuse.
Sa oled oma kuulsuse ära teeninud, Hispaanlane.
Ma ei usu, et kunagi oleks olnud sinu väärilist gladiaatorit.
See noormees arvab, et sa oled uuestisündinud Hector. Või oli see Herakles?
Miks kangelane ei võiks enda õiget nime paljastada?
Sul ikka on nimi?
Mu nimi on Gladiaator.
Kuidas sa julged mulle selga pöörata?
Ori!
Sa võtad oma kiivri ära ja ütled mulle oma nime.
Mu nimi on Maximus Decimus Meridius...
põhja vägede komandöör...
Felix Legionite kindral...
õige keisri, Marcus Aureliuse ustav teener...
mõrvatud poja isa...
mõrvatud naise abikaasa...
ja ma saan oma kättemaksu, kas selles elus või järgmises.
Relvad!
Elu! Elu! Elu! Elu!
Valvurid pange oma relvad tagasi!
Maximus! Maximus! Maximus! Maximus!
Miks ta veel elus on?
Ma ei tea.
Ta ei tohiks elus olla.
See ärritab mind.
Ma olen väga vihane.
Ma tegin mida ma tegema pidin.
Kui isa oleks saanud oma tahtmise, oleks impeerium kokku lagunenud.
Sa saad ikka sellest aru?
Mida sa tundsid, kui sa teda nägid?
Ma ei tundnud midagi.
Ta haavas sind tugevalt, on nii?
Mitte rohkem kui mina teda.
Nad valetasid mulle Germaanias.
Nad ütlesid mulle, et ta on surnud.
Kui nad mulle valetavad, siis nad ei austa mind.
Kui nad ei austa mind, kuidas nad saaksidki mind armastada?
Siis sa pead leegionitele teada andma...
et nende reeturlikkus...
ei jää karistamata.
Vaene õeke.
Ma ei tahaks olla su vaenlane.
Mida sa teed?
Siitkaudu.
Rikkad majaemandad maksavad hästi, et kohtuda vapraimate võitlejatega.
Ma teatsin, et su vend saadab palgamõrvareid.
Ma ei teadnud, et ta saadab oma parimad.
Maximus, ta ei tea.
Mu pere põletati ja löödi risti, kui nad veel elasid.
- Ma ei teadnud midagi... - Ära valeta mulle!
Ma nutsin nende pärast.
Nagu sa nutsid oma isa pärast? Nagu sa nutsid oma isa pärast?
Ma olen sellest päevast alates elanud hirmu vangistuses.
Ma ei ole suutnud leinata su isa, kartes su.
Kartes elada iga päev, iga hetk õuduses...
sest su poeg on troonipärija.
Oh, ma olen leinanud.
Mu poeg...
oli süütu.
Minu oma on kah.
Kas minu poeg peab kah surema, enne kui sa mind usaldama hakkad?
Mis vahet siin on kas ma usaldan sind või mitte.
Jumalad on sind säästnud. Kas sa ei mõista seda?
Täna ma nägin, kuidas ori sai võimsamaks, kui Rooma keiser.
Jumalad on mind säästnud?
Nad on mulle ainult andnud võime lõbustada rahvast.
See on võime.
Rahvas on Rooma ja kui Commodus valitseb neid, valitseb ta kõike.
Kuula mind.
Mu vennal on vaenlaseid, eriti senatis.
Aga kuni rahvas toetas teda...
Ei julgenud keegi talle vastu hakate peale sinu.
Nad on tema vastu, aga ikkagi ei tee midagi.
On mõned poliitikud, kes on pühendanud oma elu Roomale.
Üks mees üle kõige.
Kas sa kohtud temaga, kui ma suudan seda korraldada?
Kas sa ei saa aru?
Ma võin selles kongis täna surra või homme areenil.
Ma olen ori!
Mida ma muuta saan?
See mees tahab sama, mida sinagi.
Siis lase tal Commodus tappa!
Ma teadsin kunagi meest...
noobel mees, mees põhimõtetega...
kes armastas mu isa...
ja mu isa armastas teda.
See mees teenis Roomat hästi.
Seda meest pole enam.
Su vend tegi oma töö hästi.
Lase ma aitan sind.
Jah...
sa saad mind aidata.
Unusta ära, et sa mind üldse tundsid...
ja ära enam kunagi siia tule.
Valvur! Daam soovib lahkuda.
Maximus.
Sa käsutasid leegioneid? Sa võitsid palju?
Germaanias?
Paljudes maades.
Kindral!
Sul on kuulus nimi.
Ta peab enne tapma su nime, kui sinu.
Jah, lõpuks.
- Senaator Gaius. - Tere.
Senaator Gaius.
Ei näe sind just tihti nautimas vägivaldse publiku mõnusi.
Ma ei teeskle, et olen rahva esindaja, Senaator...
aga ma üritan olla rahva esindaja.
Keiser! Keiser! Keiser! Keiser!
Rooma rahvas!
Neljandal Antiookia päeval...
saame me tähistada 64-ndat mängude päeva.
Ja tänu oma majesteetlikule lahkusele...
on keiser pühendanud selle päeva Rooma rahva jaoks...
ajaloolise viimase lahinguga.
Täna naaseb Colosseumi peale viie aastast vaheaega...
Keiser toob teieni...
ainukest võitmatut meistrit...
Rooma ajaloos...
legendaarne Tigris...
Gaulist!
Te teab liiga hästi, kuidas publikut manipuleerida.
Marcus Aureliusel oli unistus, mis oli Rooma.
See ei ole see. See ei ole see.
Marcus Aurelius on surnud, Maximus.
Meie surelikud pole midagi muud, kui varjud ja tolm.
Varjud ja tolm, Maximus!
Antonius Proximo treeninglütseumi esindab...
Keiser toob teieni...
Aelius Maximus!
Nad embavad teda nagu ühte neist endist.
Rahvas on muutlik, mu vend. Ta unustatakse nädala pärast.
Ei, palju varem, kui nädala pärast.
See asi on korraldatud.
Meie, kes me hakkame surema, austame sind.
Me oleme sinuga, Maximus!
Tõmmake! Tõmmake! Tõmmake!
Laske lõdvemaks! Laske lõdvemaks!
- Lase ta sisikond välja! - Tapa! Tapa!
Tapa! Tapa! Tapa! Tapa!
Tapa! Tapa!
Halastaja Maximus!
Edasi, valvurid! Võtke asendisse!
Mida ma küll sinuga tegema pean?
Sa lihtsalt ei..
sure.
Kas me oleme siis nii erinevad?
Sa võtad elu, kui sa pead...
nagu minagi.
Ma pean ainult ühe elu veel võtma, siis on sellel lõpp.
Siis võta see kohe.
Nad ütlevad mulle, et su poeg...
kiljus nagu plika...
kui nad ta risti lõid...
ja su naine...
oigas nagu hoor...
kui nad teda vägistasid...
uuesti ja uuesti...
ja uuesti.
Su ülistamisajad saavad varsti läbi.
Teie kõrgus.
Kindral!
- Kindral! - Cicero!
- Kus te laagris olete? - Ostias.
- Me armastame sind, Maximus! - Kiida võitu!
Ütle meestele, et nende kindral elab. Otsi mind üles.
- Liigu edasi! - Otsi mind üles!
Kas nad kuulevad sind?
Kes?
Su perekond taevas.
- Oo, jaa. - Mis sa neile ütled?
Oma pojale...
ütlen ma, et ma näen teda peagi...
ja et ta hoiaks oma kannad all, kui ta ratsutab oma hobusega.
Oma naisele...
pole sinu asi.
Nüüd nad armastavad Maximust tema halastuse pärast.
Nii et ma ei saa teda lihtsalt tappa, see teeks mind veel rohkem halastamatuks.
Kogu see asi on nagu suur õudusunenägu.
Ta hakkab sulle vastu.
Tema iga võit on nagu sinu vastu hakkamine.
Rahvas näeb seda ja samuti ka senat.
Iga päevaga mil ta elab, muutub rahvas järjest julgemaks.
- Tapa ta. - Ei.
Ma ei tee tast kannatajat.
Mulle räägiti...
teatud meremaost...
millel on väga ebatavaline viis oma söögi ründamiseks.
Ta lebab ookeani põhjas nagu haavatu.
Siis ta vaenlased lähenevad...
ja ikkagi ta lebab üsna vaikselt.
Siis ta vaenlased hammustavad teda veidi...
ja ikkagi ta jääb paigale.
Nii et...
me jääme paigale...
ja laseme oma vaenlastel tulla meie juurde ja näkitseda.
Lase igat senaatorit jälitada.
Cicero, mu vana sõber, ma arvasin, et ma nägin sind viimast korda.
- Ma arvasin, et sa oled surnud.. - Peaaegu.
- Kui kaua mehed Ostias on olnud? - Kogu talve.
- Ja millised nad välja näevad? - Paksud ja tüdinud.
-Kes teid käsutab? - Mingi tola Roomast.
Kui ruttu nad oleksid valmis võitlema?
Sinu jaoks, isegi homseks.
Ma vajan, et sa teeksid minu heaks midagi.
Tule vaata. Kui sa pole olnud areenil, näed sa etendust siin.
Hiiglaslik Maximus võidab meie keiser Commodust.
Mida me teha saame? Ta hakkab kõigile vastu.
Jumal küll
- Ta sai pihta! Ta on kaotanud! - Andke teed! Andke teed!
Mileedi? Ma teenisin Teie isa käe all Vindobonas.
- Eemale. - Mileedi.
Ma teenisin Teie isa käe all Vindobonas.
Eemale!
Ja ma teenisin ka kindral Maximuse käe all. Ma ikka teenin teda.
Seis.
Astu tagasi.
Kindral kohtub Teie poliitikuga.
Su ustavuse eest, sõdur.
Tänan, mileedi..
Jätke meid üksi.
Senaator Gracchus.
Kindral.
Ma loodan, et mu tulek siia on piisav tõestus...
et sa võid mind usaldada.
- Senat on sinu poolt? - Senat?
Jah. Ma võin selle eest rääkida.
Kas sa saad anda mulle vabaduse ja aidata mind Roomast välja?
Mille jaoks?
Aita mind linnast välja.
Muretse mulle puhanud hobused, et ma saaksin Ostiasse minna.
Mu armee on praegu seal.
Teise päeva öösel tulen ma tagasi 5000 mehega.
Aga leegionitel on juba uued komandörid...
kes on Commodusele truud.
Kui mu mehed näevad mind elusana, siis sa näed, kellele nad truud on.
See on hullumeelne.
Ükski armee ei ole 100 aasta jooksul pealinna tunginud.
Ma ei vaheta ühte diktatuuri teise vastu!
Kompromisside ja juttude aeg on läbi, Senaator.
Ja mis juhtub pärast su hiilgavat keisrikukutamist?
Sa võtad oma 5000 sõdurit ja lahkud?
Ma lahkun.
Sõdurid jäävad siia, teile kaitseks...
senati võimu alla.
Nii, et...
kui kogu Rooma on sinu, annad sa selle lihtsalt tagasi rahvale?
Ei tea miks.
Sellepärast, et see oli sureva mehe viimne soov.
Ma tapan Commoduse.
Rooma saatuse jätan ma sinu hooleks.
Marcus Aurelius usaldas sind.
Tema tütar usaldab sind.
Ma usaldan sind.
Aga meil on vähe aega.
Anna mulle kaks päeva...
ja ma ostan su vabaks.
Ja sina...
sina püsi elus...
või ma saan surma.
Nüüd me peame minema.
See ei õnnestu.
Keiser teab liiga palju.
Ja minu jaoks...
on see liiga ohtlik.
Sinu vaev tasutakse, kui ma tagasi tulen.
Ma annan sulle oma sõna.
Sinu sõna? Aga kui sa ei tulegi tagasi?
Kas sa mäletad kuidas on kedagi usaldada, Proximo?
Usaldada?
Miks ma peaksin kedagi usaldada?
- Ma tapan Commoduse. - Miks ma peaksin seda tahtma?
Ta teeb mind rikkaks.
Ah, ma...
ma tean, et sa pead oma sõna, Kindral.
Ma tean, et sa sureksid au pärast.
Sa sureksid Rooma auks.
You would die for the memory of your ancestors.
Aga teisest küljest mina...
ma olen meelelahutaja.
Valvur!
Ta tappis mehe, kes andis sulle vabaduse.
Keisri ihukaitsjad, isand.
Seis!
Kus sa oled olnud?
Ma otsisin sind.
Palun, vend.
Mis sind vaevab?
Kas Gracchusel on uus armuke?
Ma ei tea.
Ma arvasin, et sa oled teda näinud.
Ta nakatab kõiki nagu viirus.
Rooma heaks, peab senat aadrit andma.
Ja tema peab kah.
Varsti.
Aga mitte täna.
Kas sa mäletad, mida meie isa ütles üks kord?
"See on unenägu...
elu on...
hirmutav unenägu".
Kas sa arvad, et see on tõsi?
Ma ei tea.
Ma arvan, et on.
Ja ma saan seda ainult sinuga jagada.
Ava oma suu.
Sa tead, et ma armastan sind.
Ja ma armastan sind.
Välja. Minge välja!
Eluga!
Õnnitlused, Kindral.
Sul on väga mõjuvõimsaid sõpru.
Mu vend lasi Gracchuse arreteerida.
Me ei julge kauem oodata. Me peame lahkuma täna õhtul.
Proximo tuleb kesköösel ja viib su väravani.
Su teener, Cicero, ootab seal hobustega.
Sina tegid kõike seda?
Jah.
Sa riskid liiga palju.
Mul on vaja palju eest tasuda.
Sa ei pea millegi eest mulle tasuma.
Sa armastad oma poega. Sa oled tema jaoks tugev.
Ma olen tüdinud olemast tugev .
Mu vend vihkab kogu maailma, kõige rohkem sind.
- Sellepärast, et su isa valis mind. - Ei.
Sellepärast, et mu isa armastas sind.
Ja sellpärast, et mina armastasin sind.
Palju aega tagasi.
Kas ma olin siis teistsugune?
Sa naersid rohkem.
Ma olen terve elu ennast üksikuna tundnud...
välja arvatud siis kui ma sinuga olin.
Ma pean minema.
Jah.
Sinna. Sinna.
Ja ma võitsin sind.
Kas ei ole juba hilja leegionäri mängimiseks?
Ma ei ole leegionär.
- Ei ole leegionär? - Ma olen gladiaator.
Gladiaator?
Gladiaatorid võitlevad ainult mängudel.
Kas sa parema meelega ei oleks kuulus Rooma sõdalane nagu Julius Caesar?
Ma olen Maximus, Rooma päästja!
Rooma päästja?
Ja kes seda ütles?
kus Lucius on?
Ta on koos keisriga.
- Ta ei saanud. - Sai küll.
Ta võttis selle korvist...
ja pani selle oma rinna vastu, südame kohale.
See hammustas teda rinnast?
Jah.
Vaata, Lucius, mõnikord kuninglikud daamid...
käituvad väga imelikult ja teevad armastuse pärast väga imelikke asju.
Ma arvan, et see on tobe.
Ma ka.
Õde, liitu meiega.
Ma lugesin siin Luciusele.
- Ma lugesin ka. - Jah.
Ta on väga nutikas väike poiss. Temast tuleb kunagi hea keiser.
Me lugesime kuulsat Mark Antonyt ja tema seiklusi Egiptuses.
Ja kuninganna tappis ennast maoga.
Ja oota vaid kui sa kuuled, mis juhtus meie esivanematega.
Kui sa oled hea laps, siis ma räägin sulle homme loo Keiser Claudiusest
Teda reedeti...
tema lähimate inimeste poolt...
enda sugulaste poolt.
Nad sosistasid pimedates nurkades...
ja läksid õhtul hilja välja...
ja sepitsesid salaplaane...
ja sepitsesid salaplaane.
Aga Keiser Claudius teadis, et nad plaanitsevad midagi.
Ta teadis, et nad olid hõivatud väikesed mesilased.
Ja ühel õhtul istus ta ühega neist koos...
ja ta vaatas teda...
ja ta ütles...
"Räägi mulle, mida te plaanitsete...
hõivatud väike mesilane...
või ma pean tapma sinule armsad inimesed.
Ja sa vaatad, kuidas ma ujun nende veres".
Ja keiser oli masendunud.
Väike mesilane haavas teda veel sügavamalt...
kui keegi teine seda oleks suutnud teha.
Mis sa arvad, mis siis juhtus, Lucius?
Ma ei tea, onu.
Väike mesilane rääkis talle kõik ära.
Avage, keisri käsu peale!
Proximo!
Avage, keisri käsu peale!
Avage väravad!
Ava väravad, Proximo.
Kas sa tahad surra, vana mees?
Siin.
Kõik on valmis.
Tundub, et sa oled võitnud oma vabaduse.
Kas sa oled muutumas heaks inimeseks?
- Juba. - Kõik keisri vaenlased surevad!
Avage väravad!
Tõmmake!
Liikuge! Moodustage rivi vasakule!
Ma vajan natuke aega, nii, et ärge saatke ennast asjata hukka.
Kui te ei taha sellest osa võtta, siis minge tagasi oma kongidesse.
Me ootame sind siin, Maximus.
- Tugevus ja au. - Minge.
Tugevus ja au.
Sihtida. Laske oma vibudega!
Varjud ja tolm.
Anna mulle andeks.
See on tehtud.
Ja mis mu õepojast saab?
Ja mis ta emast saab?
Kas nad peaksid jagama sama saatust, mis nende armastaja?
Või peaksin ma halastama?
Halastaja Commodus.
Lucius jääb nüüd minu juurde.
Ja kui ta ema...
kasvõi vaatab mind...
sellise pilguga, mis mulle ei meeldi...
siis ta sureb.
Kui ta aga otsustab...
olla õilis...
ja võtab endalt elu...
siis ta sureb ikka.
Ja sina...
armastad mind...
nagu mina armastasin sind.
Sa sünnitad mulle pärija...
puhtaverelise...
nii, et Commodus ja ta järglased...
valitsevad tuhat aastat.
Kas ma ei ole halastav?
Nad kutsuvad sind.
Kindral...
kellest sai ori.
Ori, kellest sai gladiaator.
Gladiaator, kes hakkas keisrile vastu.
Põrguline lugu.
Nüüd rahvas tahab teada, kuidas see lugu lõppeb.
Ainult kuulus surm kõlbab siia.
Ja mis oleks veel hiilgavam...
kui võidelda suurel areenil keisri endaga?
Sa võitleksid minuga?
Miks mitte?
Kas sa arvad, et ma kardan?
Ma arvan, et sa oled terve oma elu kartnud.
Mitte nagu võitmatu Maximus, kes ei karda midagi?
Ma tundsin kunagi meest, kes ütles: "Surm naeratab meile.
Ja kõik, mida meie teha saame, on naeratada vastu".
Ma mõtlen.
Kas su sõber naeratas ka oma surmale vastu?
Sina peaksid teadma.
Ta oli sinu isa.
Sa armastasid mu isa, ma tean...
aga mina ka.
See teeb meist vennad, eksju?
Naerata mulle nüüd, vend.
Kinnitage talle ta vest. Katke haav.
Ringikujuliselt rivvi!
Quintus, mõõk.
Anna mulle oma mõõk.
Mõõk! Andke mulle mõõk!
Jätke mõõgad rahule.
Vabasta mu mehed.
Senaator Gracchus tuleb uuesti ametisse seada.
Kunagi oli unistus, mis oli Rooma.
See peab tõeks saama.
Need on Marcus Aureliuse soovid.
Vabastage vangid. Minge!
Lucius on väljaspool ohtu.
Mine nende juurde.
Sa oled kodus.
Kas Rooma on väärt ühe hea mehe elu?
Me kunagi uskusime seda.
Pange meid seda jälle uskuma.
Ta oli Rooma sõdur.
Austage seda.
Kes aitab mul teda tassida?
Nüüd me oleme vabad.
Ma kohtun sinuga veel.
Aga mitte veel.
Mitte veel.
Tõlkinud WoS ja Taavi®